Kuljettajat ovat iloista väkeä-
sillä he arvostavat elämää enemmän kuin keskivertoihmiset.
Kuljettaja kuolee yleensä sunnuntaina.
Jos hän on läheinen ystävä-
voi miettiä, miten typerä laji tämä on, ja harkitsee tosissaan lopettamista.
Maanantaina miettii, että se oli epäonnea-
eikä ehkä pitäisikään vielä lopettaa.
Tiistaina alkaa miettiä, että sunnuntaina on taas kisa-
johon voisi osallistua. Keskiviikkona menee kisaan.
Enzo Ferrari sanoi kuskeilleen: "Voita tai kuole. Olet kuolematon."
Hän oli oikeassa, sillä aina kun menen Grand Prix-kisaan-
ne asiat tekevät lajista osaltaan sellaisen kuin se on.
Ilman kuskeja, kuten Mike Hawthorn ja Peter Collins, laji ei olisi sellainen.
Ferrarin nimi on hyvin tärkeä Formula 1:lle nykyään-
sillä se symboloi lajin historiaa.
Laji oli maailman vaarallisin laji-
ja hyötyy yhä niistä riskien ja loiston mielikuvista.
Pidämme kuskeja huimapäinä, koska Collins ja Hawthornkin olivat.
Kun mietin mennyttä, pidän sen ajan kuskeja-
täysin omana ihmistyyppinään.
Kun ohjasi sitä takapuolen alla ärjyvää petoa-
tasapainoili auton kanssa-
ja otti parhaat ajolinjat mutkaan, sai hurmiollisen tunteen.
Se oli loiston ja riskien aikakautta.
He lähtivät punaisissa autoissaan-
eivätkä tienneet, palaisivatko elossa.
Mike Hawthorn kuvaili, kuinka me nuoret miehet-
olimme halukkaita hyppäämään kattilaan-
jonka alla herra Ferrari piti tulta yllä.
Mitä kuskeihin tuli, Ferrari oli sitä mieltä-
että kun luo paineita, heistä tulee rauhattomia-
ja he ajavat kovempaa.
Ne kaverit kokivat autoilla kilpailemisen nautinnon-
mutta he olivat halukkaita altistamaan itsensä lajin vaaroille.
Moottoriurheilumaailmassa on jotain sellaista-
että, ainakin mitä meihin tuli-
kun sattui katastrofeja, me vain jatkoimme eteenpäin-
emmekä antaneet niiden lannistaa.
Uskon, että monilla oli silloin sellainen asenne.
Pelko on ymmärryksen puutetta siitä, mitä tapahtuu.
Kun lapsi pelkää pimeää, hän ei ymmärrä mitä siellä on.
Minä en yleensä pelkää kuolemaa.
Pelkään, että kuolemani aiheuttaa jokin sellainen, mitä en hallitse.
Hawthornissa ja Collinsissa oli hienoa se-
että he tekivät sitä, mistä nopeusennätysmies John Cobb sanoi:
"Se on melkein sama juttu-
kuin katsoisi miten pitkälle voi kurkottaa ikkunasta, ennen kuin putoaa."
Juuri sitä ne Ferrarin pojat tekivät 1950-luvulla.
He olivat halukkaita kurkottamaan ikkunasta mahdollisimman pitkälle-
ja muutama heistä, jälkikäteen ajatellen liian moni, putosi.
Näitte ensimmäisen kisan 10-vuotiaana. Miten koitte sen hetken?
Tärisin...
ENZO FERRARIN ÄÄNI
...kuin poika, joka unelmoi mahdollisuudesta-
ottaa osaa siihen kilpailuun.
Ferrarilla oli vaikea lapsuus. Isä kuoli, kun hän oli nuori...
ENZO FERRARIN ELÄMÄKERRAN KIRJOITTAJA
...ja ainoa veli kuoli myös-
ja hän jäi melko yksin, kun hän oli vasta teini-ikäinen-
mutta autot kiinnostivat häntä.
Kun hänen piti raivata itselleen tietä maailmassa-
autot ja kilpa-ajo olivat asioita, jotka kiehtoivat häntä eniten.
Kumpi oli tärkeämpää elämässänne, intohimo vai halu menestyä?
Enimmäkseen intohimoni.
Mitä tunnette ennen starttia? Levottomuutta? Pelkoa?
Ennen starttia tunnen-
monia eri tunteita, jotka kaikki häviävät heti kun kisa alkaa.
Kisan sankari oli upea brittinuorukainen-
Mike Hawthorn, numero 4.
Peter Collins johti Ferrarillaan alusta loppuun.
Enzo Ferrari oli erinomainen kykyjenetsijä.
Sodan jälkeen oli paljon hyviä italialaiskuskeja-
mutta hän löysi joukon englantilaisia-
jotka alkoivat pärjätä todella hyvin.
Hawthornin ja Collinsin ikäero oli pieni.
DOUG NYE MOOTTORIURHEILUHISTORIOITSIJA
Mike oli 2-3 vuotta vanhempi.
Hän tuli tunnetuksi pienellä Rileyllään, jonka hänen isänsä oli laittanut.
Joka kerta kun hän lähti kisaan-
hän oli nuorukainen, joka odotti voittavansa.
Kun Peter aloitti kilpailemisen Cooper 500:lla-
jonka hänen isänsä Pat oli ostanut, hän oli välittömästi nopea-
ja hän oli vain 17-vuotias.
Hawthorn ja Collins tapasivat kilpakumppaneina radalla-
mutta kun molemmat päätyivät Modenaan-
ajamaan Ferrarille, heistä tuli hyvät ystävät.
Mike käytti pikkutakkia ja joi olutta. Hän oli yksi jätkistä.
Hän ja Peter Collins...
INNES IRELAND GP-KUSKI
...olivat kuin kaksi vastuutonta koulupoikaa. He pitivät hauskaa.
Peter rikastutti elämää.
Hän teki tunnelmasta hilpeämmän-
LANCE MACKLININ ENTINEN VAIMO
...ja kaikki viihtyivät paremmin.
Kun tapasin Miken, hän oli pitkä ja komea.
JEAN IRELAND MIKE HAWTHORNIN KIHLATTU
Hän oli mielestäni hyvännäköinen. Iskin silmäni häneen.
Hän oli mainio tyyppi, fiini ja hauskaa seuraa.
STIRLING MOSS GP-KUSKI
Kilpa-ajo oli hänelle astinlauta elämästä nauttimiseen.
Minulle kilpa-ajo oli elämä.
Joko oli Hawthornin tai Mossin fani. Ei voinut olla molempia.
Etenkin Peter oli hahmo...
TONY BROOKS GP-KUSKI
...jollainen innostava kuski oli. Tytöt tykkäsivät-
eikä hän tuntunut yrittävän päästä heistä eroon.
Britit olivat aina herra Ferrarin heikko kohta.
Mike teki mieheen melkoisen vaikutuksen.
Hän oli valmis panemaan kaiken peliin-
ja sellaista kunnianhimoa ja aggressiivisuutta-
herra Ferrari todella arvosti.
Kun olin Miken kanssa, hän erottui muista...
SALLY YOUNG HAWTHORNIN TYTTÖYSTÄVÄ
...olemalla hyvin kaunis.
Huumaannuimme niiden upeiden hurjapäiden synnyttämästä ilmapiiristä.
Se oli kuin yhtä perhettä. Kaikki tunsivat toisensa.
Se oli myös vaarallista, ja vaarasta saa jännittävää nautintoa.
"Tarvitsemme voittajia."
"Emme tarvitse toisia tai kolmansia." ENZO FERRARI
Hawthorn pärjäsi heti Ferrarilla.
Hän voitti pari kisaa. Hänen isänsä kuoli-
ja hän halusi ajaa Jaguarilla ja palasi Englantiin.
Ferrari oli hyvin pettynyt.
Hän halusi taatusti pitää Miken.
Luulen, että useimmille GP-kuskeille Le Mans oli tylsä kilpailu.
Siinä testattiin autoa eikä kuljettajaa.
Luulen, että Mike ja Fangio-
alkoivat ajaa jossain määrin GP-tyylillä-
kisan alussa ja karkottivat näin tylsyyden.
Kuljettajia pyydetään siirtymään paikoilleen.
Valmiina.
Viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi, nolla!
Kierros kierrokselta Hawthorn ja Fangio ovat lähekkäin-
ja lumoavat yleisöä esittelemällä ajotaitojaan-
joita sanat eivät riitä kuvaamaan.
Se alkukierroksilla raivonnut taistelu-
saavutti kliimaksinsa, joka oli mullistavampi-
kuin kukaan osasi aavistaakaan.
Harjoitukset sujuivat normaalisti-
ja minä sain ensimmäisen ajovuoron.
Olin radalla, kun se kamala onnettomuus sattui.
Mike tuli White House-mutkista kohti varikkoa-
ja huomasi mahdollisuuden ohittaa kierroksella vielä yksi auto-
ennen kuin hän kääntyisi oikealle ja jarruttaisi varikkopysähdystä varten.
Viimeisenä tullut auto oli Austin-Healey, jota ajoi Lance Macklin.
Kisassa oli ensimmäistä kertaa käytössä uusi sääntö.
Kuskia piti vaihtaa kahden tunnin välein.
Mike tiesi, että kierros olisi vienyt ajan yli kahden tunnin.
Lance Macklin jarrutti rajusti ja käänsi vasemmalle-
väistääkseen Miken Jaguaria.
Kuului valtava pamaus, ja Leveghin auto nousi ilmaan.
LANCE MACKLIN GP-KUSKI
Hänen autonsa pyörä sujahti korvani ohi.
Tunsin hänen autonsa pakokaasun kuumuuden, kun se meni ohitseni.
Levegh nousi Austin-Healeyn viistoa perää pitkin-
ja lensi ilmassa melkein sata metriä.
Auto laskeutui pohja edellä turva-aidan päälle-
hänen edessään.
Lähestyin varikkoaluetta ja näin sinisen lipun, joten hidastin-
ja tulin keskelle kaaosta.
Kun Leveghin Mercedes osui aidan yläreunaan-
runko repeytyi, ja koko etuosa-
sinkoutui yleisön sekaan.
Se lensi yleisön halki kuin torpedo.
Yli 80 katsojaa kuoli ja yli sata loukkaantui.
Eturivissä oli lapsiakin.
Sieltä he näkivät parhaiten.
Lapset olivat lentävän romun tulilinjalla.
Useimmat eivät tajunneet, miten iso onnettomuus oli.
Järjestäjät päättivät jatkaa kisaa-
jotta hälytysajoneuvot pääsivät kulkemaan.
En varsinaisesti nähnyt onnettomuutta-
sillä olin 200-300 metrin päässä onnettomuuspaikasta.
Näin, että auto paloi radan sivussa.
Mietin, että ainakaan se ei mennyt katsomoon.
Menin Austin-Healeyn varikolle-
ja Donald Healey kertoi, että Mike oli tullut-
ja sanonut Lancelle: "Voitko ikinä antaa minulle anteeksi?"
Hän kirjaimellisesti hoiperteli luoksemme.
Kyynelehtien hän laski käsivartensa harteilleni-
ja sanoi: "Tapoin ne ihmiset. En aja kilpaa enää koskaan."
Parin tunnin kuluttua hän ajoi jälleen.
Hawthorn ja Bueb ajoivat loistavasti loppukisan ja voittivat.
DOUG NYE MOOTTORIURHEILUHISTORIOITSIJA
Filmatussa kuvassa-
Miken ilmeistä näkyy ristiriita siitä-
nauttiako voitosta vai ei.
Kun hän sitten hymyili, valokuvaajat nappasivat valokuvia-
säteilevästä Mike Hawthornista, joka oli juuri voittanut Le Mansissa-
sen jälkeen kun hirveä tragedia oli pilannut kisan.
Lehdistö käytti kuvaa Miken mustamaalaamiseen.
Onnettomuus vaikutti häneen.
Hän oli kamalan järkyttynyt. Se ei ollut hänen vikansa.
Hän ei ollut vastuussa eikä hänen olisi tarvinnut tuntea niin.
Hänestä sai hyvin huolettoman kuvan-
mutta hän välitti kyllä todella paljon.
"Minua ei itse asiassa kiinnosta-
elämä kilpa-autojen ulkopuolella." ENZO FERRARI
Menestyksen takana on hirveä totuus.
Italialaiset antavat anteeksi kaiken ja kaikille.
Varkaille, murhaajille ja kaikenlaisille rikollisille.
Eivät kuitenkaan menestystä. Sitä he eivät anna anteeksi.
Ferrari oli Italiassa merkittävä hahmo jo siihenkin aikaan.
Hän oli merkittävin autoteollisuuden hahmo-
1900-luvulla.
Hän oli selviytyjä ja kameleontti. Todellinen manipuloija.
Hän piti lajia urheiluna sen omista ansioistaan.
Scuderia oli tosiasiassa talli-
johon Ferrari otti parhaimmat löytämänsä lahjakkuudet.
Kuljettajat olivat Scuderian kasvot.
Hän otti parhaat lahjakkuudet, jotka olivat tarjolla.
Eugenio Castellotti tuli Lodin kaupungista.
Hän ryhtyi kilpa-ajajaksi, koska se oli miehekästä.
Sellaista, mitä lasten kunkku tekisi. "Katsokaa minua."
Hän oli myös erittäin lahjakas.
Musso tuli Roomasta. Hän oli aikansa Elio de Angelis.
Castellotti taas oli pohjoisen katutappelija.
Luigi Musso oli karismaattinen ja loistava italialainen kilpa-ajaja.
Hän todella oli hyvä.
Kun Castellotti ja Musso olivat Ferrarilla-
oli havaittavissa jonkin verran jaettua vastuuta.
Ne kaksi kuskia toivat Italian GP-maailmaan tavalla-
jota ei voi kuvitella.
Koko maa oli heidän tukenaan, ja kumpikin heistä antoi kaikkensa.
Fon de Portago oli aatelissukua-
ja urheilija monissa eri lajeissa.
Hänellä oli myös hyvin viehättävä luonne.
Hän oli playboy-
mutta hän oli playboy, joka ei karttanut kovaa työtä.
Hän on urheilulle omistautunut mies-
olipa se hiihtoa, kelkkailua, vesihiihtoa...
PETER COLLINS
...uintia, kalastusta, metsästystä, mitä vain.
Hän oli jollain tavalla luonnollisin Ferrari-kuski-
1950-luvulla.
Fon de Portago on Ferrari-kuskin prototyyppi.
Hänellä riitti myös tyttöystäviä.
Scuderian johtava kuski oli Juan Manuel Fangio-
ja Castellotti kuunteli tarkkaan, mitä Fangio sanoi.
Fangio on mielestäni maailman paras kuljettaja.
Hän oli hieno mies. Jos hän pystyi tekemään jotain kerran-
hän pystyi jatkamaan sitä.
Se oli miehen ja ajoneuvon välistä tasapainoa ja rytmiä.
Enzo Ferrarilta kysyttiin-
että kun auto ohittaa ruutulipun-
mikä on auton ja mikä kuskin osuus.
Hän sanoi: "60 % autoa, 40 % kuskia."
Ikävä kyllä Ferrari ei käyttänyt riittävästi aikaa-
sen opetteluun, miten kuskeja käsitellään yksilöinä.
Jokaisella kuskilla on oma tyylinsä.
MARKIISI ALFONSO DE PORTAGO
Hawthornin kasvoilla on taistelijan ilme.
Peter Collins virnistelee yleisölle.
Se ei ole tietoista, mutta en ole nähnyt kuvaa Peteristä-
jossa hän ei virnistelisi.
Peter Collins oli ajanut BRM: llä-
ja sitten hänelle tarjottiin paikkaa Ferrarilla.
Se olisi fantastista. Mahtava tilaisuus.
Ferrari oli kuin hämähäkki keskellä verkkoaan.
Muiden piti tulla hänen luokseen. Hän ei mennyt muiden luo.
Tarinan mukaan Peter Collins oli menossa tekemään sopimusta-
ja ajatteli: "Tästä tulee iso sopimus."
Peter joutui odottamaan ja odottamaan.
Hän oli vähällä luovuttaa koko jutun.
Lopulta herra Ferrari purjehti sisään-
ja kaikki oli yhtä auvoa ja onnea.
Collinsilla oli loistava alku Ferrarilla.
Hän voitti Formula 1:ssä ja muissa kategorioissa.
Ferrari huomasi miehen monipuolisuuden-
ja Peter Collinsista tuli nopeasti tähti-
Italian lisäksi koko kilpa-ajomaailmassa.
Peter Collins ja Mike Hawthorn voittavat.
Moss on 2. ja Fangio 3.
Peter Collins ottaa 1. GP-voittonsa Scuderia Ferrarilla.
Collins liittyy Grande Épreuven voittaneiden brittien joukkoon.
Peter Collins oli epäilemättä kuski-
jota Enzo Ferrari rakasti.
Ferrari piti Collinsista.
Kaikista kuskeistaan hän ei pitänyt samalla tavalla.
Peter Collins ystävystyi Dinon kanssa.
Dino oli Ferrarin parantumattomasti sairas poika.
Mieheni teki erinomaista työtä.
LOUISE KING PETER COLLINSIN VAIMO
Hän auttoi kuolevan pojan ja Enzon välisessä suhteessa.
Ferrari oli hyvin otettu siitä-
että Collins oli niin huolissaan hänen pojastaan.
Dinon kuolema oli tietenkin-
musertava isku Ferrarille ja tämän vaimolle.
Luulen, että se lähensi häntä ja Collinsia.
Kauden-56 loppuun mennessä Collins oli voittanut Belgian GP:n-
ja Ranskan GP:n.
Hänellä oli hyvät mahdollisuudet olla ensimmäinen britti-
joka on voittanut maailmanmestaruuden.
Kisassa oli 5 Lancia-Ferraria.
NIGEL ROEBUCK F1-JOURNALISTI
Fangio, Portago, Collins-
sekä Castellotti ja Musso. Kilpailu oli hurjaa.
Luulen, että heti kun Italian GP alkoi-
Castellotti ja Luigi Musso lähtivät ajamaan-
kuin kyseessä olisi viimeinen kierros.
Fangion auto hajosi-
ja siihen aikaan auton sai luovuttaa toiselle kuskille-
jolloin pisteet jaettiin.
Musso tuli sisään, ja häntä pyydettiin lopettamaan-
ja antamaan autonsa Fangiolle. Musso kieltäytyi.
Silloin Collins teki kuuluisan, epäitsekkään tekonsa.
Collins oli voittamassa maailmanmestaruuden.
Hän tuli viimeiselle varikkopysähdykselleen-
viittilöi Fangiolle ja sanoi:
"Ota autoni. Luovutan mahdollisuuteni-
jotta voit voittaa vielä yhden maailmanmestaruuden."
En voi kuvitella ketään muuta-
kuin Peterin tekemään niin.
Peterin olisi vain pitänyt jatkaa-
ja hänestä olisi tullut mestari.
Hän kunnioitti Fangion erinomaisuutta-
ja hän varmasti ajatteli, että olisi epäreilua olla antamatta autoa.
Se oli hyvin huomaavainen ja kunnioittava ele-
jota Enzo Ferrari arvosti suuresti.
Peter puhui myöhemmin lehdistölle-
ja sanoi: "Olen nuori. Saan uuden tilaisuuden."
"Tähti voi olla joku, jolla on erityinen tyyli-
tai ehkä mies, joka on äärimmäisen rohkea." ENZO FERRARI
Olin näytelmässä Coconut Grove Playhousessa, Floridassa-
ja Peter oli palaamassa Argentiinasta Englantiin.
Länsi-Intia, Kuuba, koko Latinalainen Amerikka-
ovat lähellä, jos asettuu Miamiin.
Stirling Moss kertoi Peterille, että olin Floridassa-
ja koska Peter kulki sitä kautta, hän päätti tavata.
Niinpä hän soitti minulle.
Maanantai-iltana näytelmän jälkeen tapasimme, ja siitä se alkoi.
Keskiviikkona hän kosi.
Perjantaina isäni tuli New Yorkista lopettamaan moisen hölmöyden.
Isä oli töissä YK:ssa ja hyvin kunnioitusta herättävä hahmo.
Hän ei ollut kovin tyytyväinen-
koska hänen tyttärensä naisi kilpa-ajajan-
jota hän ei edes tuntenut.
Se sujui kuitenkin mukavasti.
Milloin tähti alkaa himmetä?
Silloin kun hän asettaa omat intressinsä urheilun edelle.
Enzo Ferrari ei pitänyt siitä, että kuskit olivat sidottuja muihin.
Hän ei pitänyt siitä, että heillä oli muuta elämää-
kuin hänen kilpa-autojensa ajaminen.
Sellainen veisi terän heidän vauhdistaan.
Hän piti enemmän autoista kuin kuskeista.
Autot olivat hänelle lojaaleja. Kuskit harvemmin olivat.
Herra Ferrari piti kiinni siitä, että tallin ykköskuski-
oli aina se, joka oli ollut paras edellisenä sunnuntaina-
mikä piti kuskit varpaillaan.
Hän asetti kuskit usein kilpailemaan toisiaan vastaan-
pitämällä viittä kuskia ja neljää autoa.
Se varmisti, että kuskit tekivät parhaansa-
koko ajan.
Kulttuurisokki oli varmasti iso-
Hawthornille ja Collinsille, kun he menivät Scuderia Ferrarille-
jossa muut kuskit olivat erittäin kilpailuhenkisiä playboyita.
Olin syömässä Ferrarin kanssa. Puhuimme kilpa-ajamisesta-
kun hän yhtäkkiä sanoi:
"Kuskit menevät aina tehtaalle-
jossa on nopeimmat autot."
Olin vannomassa lojaaliutta Ferrarille, kun tajusin-
että menisin muualle, jos siellä on nopeampi auto.
Tehtaalle ei voi olla lojaali.
Se oli värikäs ja katkera suhde-
joka Fangion ja Ferrarin välillä oli. Kun Fangio sitten lähti Ferrarilta-
mestaruuskautensa lopuksi-
kilpailevaan Maserati-talliin-
ainoa yllättynyt henkilö oli herra Ferrari.
Kun Mike Hawthorn palasi Ferrarille vuoden 1957 alussa-
siellä oli Collins, Musso-
espanjalainen markiisi Fon de Portago sekä Castellotti.
Se oli todella vahva ryhmä.
Castellottissa pidin siitä-
miten siisti ja täsmällinen hän oli-
ja sellainen on mielestäni hyvä merkki.
Kun hän pakkasi kisamatkalaukkunsa-
kaikki tavarat olivat moitteettomassa järjestyksessä.
Siinä näkyi Castellottin toinen puoli.
Hän ei ollut vain hullu italiaano. Hän oli hyvä.
Castellotti aloitti Ferrarilla-
jonka hänen äitinsä oli ostanut.
Hänen lapsuutensa oli yltäkylläinen.
Taas yksi kakara, jolla on paljon rahaa.
PHIL HILL GP-KUSKI
Hän saavutti rikkaan italialaisen unelman-
ja ryhtyi kilpa-ajajaksi.
Hän oli melko hyväkin.
Sanoitte, että kuskit voi jakaa kahteen ryhmään-
ammattilaisiin ja kunnianhimoisiin amatööreihin.
Epäilemättä.
Sanoitte, etteivät italialaiset ole ulkomaalaisia hitaampia-
mutta voittajat ovat usein ulkomaalaisia.
Italialaisilla ei ole samanlaista tekniikkaa kuin ulkomaalaisilla.
Italiassa kaikki rakastivat kilpa-ajoa.
PINA BROOKS TONY BROOKSIN VAIMO
Jos ei ollut tv:tä, oli radio.
Kaikki seurasivat tapahtumia.
Italialaisena ajaminen Italiassa-
ja kilpaileminen sellaisia kuskeja vastaan-
kuten Collins, Hawthorn ja Moss, oli hyvin vaikeaa.
Maaliskuussa 1957 Castellotti kutsuttiin tekemään testejä Ferrarille-
Modenan testiradalle.
Kuulostaa naurettavalta-
että sekä Ferrari että Maserati käyttivät Modenan testirataa.
Siitä oltiin hyvin tarkkoja-
kenellä radan epävirallinen kierrosennätys oli-
mitä on nykyään vaikea käsittää.
Syystä tai toisesta se oli tärkeää-
etenkin Enzo Ferrarille.
Maserati oli juuri tehnyt kierrosennätyksen.
Herra Ferrari ei pitänyt siitä.
Hän halusi, että ennätys on Ferrarilla.
Joko suoraan tai sanattomasti-
Castellottin haluttiin rikkovan kierrosennätyksen-
uudella autolla.
Castellotti kutsuttiin Firenzestä-
eikä se ollut pyyntö vaan käsky.
Melko vastentahtoisesti hän palasi Milanoon-
ja lähti Modenaan-
hyppäsi iltapäivällä autoon ja kuoli.
Autoon tuli joko jarru-tai kaasuläppävika.
Ferrari syöksyi reunakiveyksen yli-
lensi ilmaan ja alkoi pyöriä.
Auto päätyi pieneen betoniseen pääkatsomoon-
ja pysähtyi katsomon ylimmälle riville.
Castellotti sinkoutui ulos autosta.
Hänet kiidätettiin sairaalaan-
mutta häntä ei voitu pelastaa.
Me huolestumme, kun joku kuolee-
jos kääntövarsi katkeaa tai pyörä irtoaa.
Se huolettaa, sillä jos niin on käynyt tuolle autolle-
niin voi käydä minunkin autolleni.
Luulen, ettei Ferrari kyennyt ihmissuhteisiin.
Hän oli vain mies-
joka teki intohimoisesti sitä, mitä hänen piti tehdä kilpa-autoilun parissa.
Piti rakentaa autoja, jotka pystyivät voittamaan-
ja etsiä kuskeja, jotka pystyivät ajamaan niitä-
ja se mitä tapahtui, tapahtui.
Collins oli toimistossa Ferrarin kanssa, kun puhelin soi.
Ferrarille kerrottiin, että Castellotti oli kuollut.
Mies sanoi: "Non, non, Castellotti morto."
Sitten: "E la macchina?"
"Entä auto?"
Kaikki eivät pidä teitä mukavana.
Teitä syytetään usein diktaattoriksi. Mitä sanotte?
Jos sillä tarkoitetaan sitä, että vaatii muilta-
äärimmäistä sitoutumista työhönsä, siinä on ilman muuta perää.
Ihailin Ferraria joiltain osin ja joiltain osin pidin häntä kamalana.
Menestys oli Ferrarille tärkeää-
koska menestys osoitti, että hän oli muita parempi.
Lopulta kyse oli Ferrarista.
PETER WINDSOR GP-JOURNALISTI JA MANAGERI
Hän oli ollut mukana tavalla tai toisella-
miltei vuosisadan vaihteesta asti.
Ferrari on maailman suurin brändi-
suurempi kuin Formula 1-
ja siitä ajatellaan niin kuin siitä ajatellaan-
koska pohjimmiltaan kyse on autosta eikä kuskista.
Ferrari tuli erittäin tietoiseksi jo hyvin aikaisessa vaiheessa siitä-
että hänen lempilajinsa on tappavan vaarallinen.
Jos käy hautausmaalla yhtä usein kuin minä-
löytää itsensä kuoleman valtavien kasvojen edestä.
Mitä sellaisella hetkellä voi ajatella?
"Kaikki ne huolet, ongelmat ja taistelut-
päätyvät tänne."
Millainen mies Ferrari on?
Hän on diktaattori. Jos hän ei pidä jostakusta, hän ei myy tälle autoa.
Mitä minuun tulee, hän on upea ihminen.
Miksi ajat kilpaa?
Haluan olla maailmanmestari.
Minulle elämä on upea asia. Vaikka eläisin satavuotiaaksi-
en ehtisi tehdä edes pientä osaa kaikesta, mitä haluan.
En ehdi lukea kaikkia kirjoja.
Yritän ottaa kaiken irti. En voi hukata aikaa.
Tunsin Fon Portagon hyvin.
Asuin siihen aikaan Ranskassa.
Tapasin häntä säännöllisesti Pariisissa.
Hän saattoi tehdä mitä vain. Hän piti vaarallisista asioista.
Huolimatta siitä, miten rikas on, jokaisen-
joka tähtää ammattikuskiksi-
pitää vain kunnioittaa autoa.
Kunnioitan valtavasti Grand Prix-Ferraria.
Jos kohtelen sitä huonosti, se voi tappaa minut.
Kaikki uskovat, ettei niin käy itselle.
Tiedän, ettei niin käy minulle. Sisimmässäni tiedän sen.
Mille Miglia oli 1000 mailin kilpailu Italian yleisillä teillä.
Teiden varsilla oli miljoonia katsojia.
Se oli todella vaarallista.
Fon de Portago ajoi Ferraria, joka oli kisan tehokkaimpia autoja.
Hänen odotettiin pärjäävän.
Hän inhosi kisaa eikä olisi halunnut osallistua-
mutta Ferrari vaati sitä.
Hänellä oli silloin intohimoinen suhde-
amerikkalaisen Linda Christianin kanssa-
ja eräällä kontrollipisteellä-
Portago tuli tankkaamaan, ja hänen autonsa leimattiin.
Mekaanikko huomasi, että takaosan pelti oli vaurioitunut.
Se oli taipunut hyvin lähelle rengasta.
Rengas haluttiin vaihtaa-
mutta Portago hätisti mekaanikot tiehensä.
"Ei, ei. Tuohon ei ole aikaa."
Sitten hän näki Linda Christianin.
He suutelivat intohimoisesti.
Aikaa ei ollut pellin saamiseen pois renkaan läheltä.
Sitten hän jatkoi matkaa.
Kisan loppuvaiheessa paikassa nimeltä Guidizzolo-
vain lyhyen matkan päässä maalista-
rengas puhkesi.
Auto suistui tieltä, pyöri ympäri, osui valliin ja hajosi kappaleiksi.
De Portago kuoli.
Kartanlukija Edmund Nelson kuoli myös.
Yhdeksän katsojaa kuoli.
Viisi heistä oli lapsia, mikä oli erityisen järkyttävää.
Hän kuoli tavoitellen uraa-
jolle hän oli antanut energiansa-
ja hänelle tunnusomaisen kilpailuviettinsä.
Se, että hän kuoli-
mahtavan kilpauran kynnyksellä, on valtava menetys kilpa-autoilulle-
ja suurelle ihmisjoukolle.
Portagon kaltaiset ihmiset eivät kuole sängyssä.
Heidän lippunsa jäävät liehumaan areenoille-
joilla he ottivat suurimmat voittonsa, ikuisiksi ajoiksi.
Ei ollut tavatonta, että 50-luvulla katsojia kuoli-
mutta tässä tapauksessa ne viisi lasta olivat liikaa.
Enzo Ferrarille se oli hetki, josta hän sai maksaa kalliisti.
Mille Migliaa ei ajettu enää koskaan.
Hän sai syytteen kuolemantuottamuksesta.
Ilmassa oli inhoa, ja Vatikaani oli kauhuissaan.
Tunnetteko olevanne vastuussa-
kun näitä tragedioita sattuu?
Kyseenalaistan itseni syvästi. - Miltä tuntuu, kun yksi omista kuolee?
Ajatteletteko lopettamista? - Ajattelen monia asioita.
Liian monia. Esimerkiksi sitä-
miten pelottavan hauras ihmisen olemassaolo on.
Mike Hawthornilla oli synnynnäinen munuaissairaus.
Joinain päivinä hän oli hyvin kalpea, hikinen ja heikko.
Se myös näkyi.
Jos hän olisi kertonut siitä-
hän ei ehkä olisi saanut kilpailulupaa.
Sairaus lakaistiin maton alle huolellisesti.
Hän sanoi: "Se on vain krooninen vaiva, joka välillä äityy pahemmaksi."
Käsittääkseni hän suuttui itselleen-
jos hänellä oli huono päivä tai jos olo oli surkea.
Mitä tulee niihin, jotka tiesivät siitä-
heitä oli hyvin vähän.
Hän ei kertonut siitä hallitukselle-
sillä parlamenttitalolla kyseltiin-
miksei Mike Hawthorn suorittanut asepalvelustaan.
Hän kielsi lääkäreitään kertomasta heille.
Hän ei puhunut vaivastaan, mutta hän todellakin kärsi.
Joinain päivinä se vaivasi enemmän.
Monacossa oli todella jännittävää.
Ostimme veneen ja päätimme tehdä siitä kotimme.
Peterille sattui hauska onnettomuus, kun hän ajoi satama-altaaseen.
Se oli hauskaa. Hän taisi tehdä sen kaksi kertaa.
Joku sanoi: "Miehesi ajoi juuri satama-altaaseen."
Sanoin: "Ei se mitään. Se on hänelle tuttua puuhaa."
Peter ja Mike pitivät paljon hauskaa yhdessä.
Kun minä tulin kuvioihin, meillä kolmella synkkasi heti.
Vietimme hyviä ja hauskoja aikoja.
Peteriä pidettiin kai yleisesti mukavampana ihmisenä kuin Mikeä.
Mike saattoi olla erittäin töykeä ja tyly.
Niille, joista hän piti-
hän oli erinomaisen hyvä ystävä.
Mon ami mate tuli eräästä sarjakuvasta.
Siinä kaksi hahmoa lähtevät Marsiin.
He näkevät marsilaisen-
haluavat olla ystävällisiä ja sanovat: "Hei, mon ami mate."
Peter ja Mike pitivät siitä niin-
että he alkoivat kutsua toisiaan mon ami mate-nimellä.
Se oli mukavaa. Mon ami mate ja sitä rataa-
mutta en usko, että Ferrari piti siitä kovinkaan paljon.
Formula 1-tallipäälliköille tuottaa vaikeuksia tiimit-
joissa on kaksi nopeaa kuskia.
Se on nähty aina.
Peter Collins ja Mike Hawthorn olivat kuin yhtä pakettia.
Enzo Ferrari oli ensimmäistä kertaa sellaisessa oudossa tilanteessa.
Kun hän sanoi jotain Peterille-
se vaikutti myös Mikeen ja toisin päin.
Joskus se haittasi kilpailua.
He pelleilivät usein. Vaihtoivat paikkaa.
He eivät keskittyneet täysillä.
Kilpailun tuntu tavallaan heikkeni-
Miken ja Peterin välillä, mikä oli haitaksi.
Roy Salvadori sanoi kerran:
"Jos olisin Ferrari, olisin erottanut heidät."
He olivat todella läheisiä ystäviä.
He iloitsivat miltei enemmän toisen voitosta.
"Huono tuuri on seurausta siitä-
mitä emme ole kyenneet tehdä tai ennustaa." ENZO FERRARI
Enzo piti siitä, kun hänen kuskinsa yllyttivät toisiaan.
Jos sattui onnettomuuksia... Sellaista sattuu.
Sanotaan, että Hawthorn ja Collins liittoutuivat Luigi Mussoa vastaan.
Musso oli viimeisiä jäljellä olevia suuria italialaisia.
Hän kirjoitti siitä, miten ne kaksi kiusasivat häntä.
FIAMMA BRESCHI LUIGI MUSSON TYTTÖYSTÄVÄ
Yhdessä he olivat voimakkaampia Luigia vastaan.
Hän on varmasti miettinyt, mitä he puhuivat.
"En ymmärrä, mitä he sanovat." Se ei ole ollut helppoa.
Hän rakensi suhdetta Fiammaan-
joka oli todella kaunis tyttö.
En ollut enää ikinä yhtä onnellinen ja rakastunut kuin hänen kanssaan.
Se oli ihmeellistä.
Hän kantoi italialaisten odotuksia harteillaan-
ja ajoi yli varojensa.
Hän oli ainoa merkittävä italialainen kuski Formula 1:ssä-
ja Ferrarilla.
Kaikesta päätellen hän ei ollut kovin hyvä liikemies.
Hän oli lähtenyt mukaan amerikkalaisten autojen maahantuontiin Italiaan.
Hänen tukijansa olivat koko ajan enemmän huolissaan sijoituksistaan.
Väitetään myös, että hänellä oli uhkapelivelkoja.
Ainakin jotain taloushuolia hänellä oli.
Paineet kasvoivat. Musso oli veloissa.
Mahdollinen palkkio olisi valtava-
Ranskan GP:n voitosta Reimsissä.
Musson oli pakko voittaa se kilpailu.
Muutamaan otteeseen alkukierroksilla-
kun Musso yritti pärjätä Hawthornille-
varikkojen jälkeisessä nopeassa mutkassa oikealle-
kaksi pyörää meni reunalle, ja ilmoille nousi pölyä ja kiviä-
ja osa valokuvaajista sanoi:
"Hän ajaa likaisella reunalla."
Hän ajoi hieman väärin eikä ollut oikealla linjalla-
ja takapyörä ajautui likaiselle linjalle-
auto heitti volttia, ja Musso lensi ulos.
7. kierroksella Luigia ei näkynyt.
Ajattelin, että auto on ehkä hajonnut ja hän on keskeyttänyt.
Kukaan ei sanonut mitään. Se on aina huono merkki.
Hän sinkoutui ulos autosta. Hän sai päävamman, johon hän kuoli.
Olin nuori, ja koko maailmani romahti.
Juoksin ikkunalle ja halusin hypätä alas.
Kun sattuu kohtalokas onnettomuus, syitä on aina useampia.
Samanaikaisesti sattuu monta asiaa-
mikä johtaa kuolemaan.
Kun Luigi Musso kuoli, Ferrari järkyttyi-
ja hän osoitti olevansa pahoillaan lohduttamalla Musson tyttöystävää-
jolle hän järjesti paikan kukkakaupasta.
He viettivät melko paljon aikaa yhdessä, ja heidän suhteensa oli pitkä.
Kuljettajan pitää luottaa omiin kykyihinsä-
mutta ei voi ajatella, että se ei voi tapahtua itselle.
Jos ajaa mutkasta öljyläikkään-
voi suistua ulos-
jolloin tajuaa, etteivät omat kyvyt riitä siihen.
Sen joko hyväksyy, tai ei enää aja kilpaa.
Kukaan ei pakota ajamaan kilpaa.
Oli kamalaa, kun kuuli, että joku on kuollut-
mutta loppujen lopuksi oli kuskin päätös ajaa.
Silloin kaikki olivat tietoisia siitä, että se oli hyvin vaarallista.
Silti sitä tehtiin.
Jos ajoi ulos ja oli mahdollista, että auto kaatuu-
oli parempi sinkoutua ulos-
kuin jäädä jumiin turvavöihin-
ja rusentua auton alle tai palaa kuoliaaksi tulipalossa-
joka seurasi vääjäämättä, kun bensatankki hajosi.
Kerran Peter melkein sanoi jotain, ja minä sanoin: "Älä."
Emme ikinä puhuneet moottoriurheilun vaaroista.
Luulen, että jos olisimme, se olisi pahentanut pelkoa.
Pelko pitää kätkeä. Sitä ei kannata ottaa puheeksi.
Jos aloittaa suhteen kilpa-ajajaan-
ottaa riskin, että jotain voi tapahtua-
etenkin silloin, koska laji oli niin vaarallinen.
Kilpa-ajopiireissä viljeltiin mustaa huumoria.
Se oli puolustusmekanismi.
Olimme eräällä radalla. Kun siellä sattui onnettomuus-
ja kuski selvisi tällistä, yleisö vaikutti pettyneeltä.
Se on kamalaa, mutta sellaista se oli.
Sinne mennään jännityksen takia.
Tein aina aikataulukoita.
Se auttoi ehkä pitämään pelon loitolla.
Olin täysin varma, ettei Peter kuolisi koskaan.
Oli helppoa olla piittaamatta kaikista mahdollisista vaaroista.
Kesä saapui Silverstoneen lauantaina 19. heinäkuuta-
vuoden 1958 Ison-Britannian GP: hen-
joka on kuudes kisa kymmenestä, joissa ratkotaan mestaruus.
Kymmenettuhannet katsojatkin ovat saapuneet-
radan reunoille-
katsomaan maan suurinta autokilpailua-
josta mestaruustaisto tekee entistä dramaattisemman.
Peter oli päättänyt, että koska olimme naimisissa-
hän ajaisi kauden loput kisat ja lopettaisi sitten kilpailemisen.
Onnea Reimsin voitosta, Mike.
Olisiko ylimääräistä samppanjapulloa?
En ole saanut sitä vielä.
Entä Ison-Britannian GP?
Voitimme viimeksi, ja sanotaan, että Ferrari voittaa nytkin-
mutta tämä on täysin erilainen rata.
Collins numerolla 1.
Silverstonessa nähdään vauhtia ja taktiikkaa-
jota esittää kolme suurta moottoritaiteilijaa.
Collinsilla oli homma hanskassa sinä päivänä-
ja hän hallitsi kisaa alusta loppuun.
Collins johtaa Hawthornia 27 sekunnilla.
Hänen keskinopeutensa on 165 kilometriä tunnissa.
Peter Collins oli äärimmäisen nopea-
eikä sitä vauhtia voi kuvailla mitenkään toisin-
Silverstonen esityksen vuoksi.
Peter Collins voittaa mahtavan ajon jälkeen.
Mike Hawthorn tulee toiseksi.
Kukaan ei odottanut häneltä voittoa.
Hän ampaisi toisesta rivistä kärkeen.
Ja voitti vailla huolen häivää. Hän ajoi kauniisti.
Hän otti kotivoiton brittiyleisön edessä.
Kultapoika Peter Collins voitti-
ja toinen kultapoika Mike Hawthorn tuli toiselle sijalle.
Mikä voisi olla parempaa?
Ison-Britannian GP:n ja Nürburgringin välisenä aikana-
olimme maksaneet käsirahan talosta-
joten odotimme kovasti paluuta.
Herra Ferrarin ongelma oli tavallaan se-
että hän oli kärsinyt henkilökohtaisen tragedian, kun hän menetti poikansa.
Hän siirsi isällistä kiintymystä ja kunnianhimoa-
Peter Collinsiin.
Hän pelkäsi, että Collinsin keskittyminen-
ei kohdistuisi enää kilpa-autoiluun.
Se oli upeaa aikaa meille-
sillä suunnittelimme tulevaisuutta.
Peter pyysi, etten lähtisi Nürburgringin kisaan.
Hän sanoi: "Talon kanssa on paljon puuhaa."
"Jää kotiin hoitamaan sitä asiaa."
Sanoin: "En päästä sinua lähtemään ilman minua."
"Mies ei tarvitse viihdykkeitä."
"Viihdykkeet vain häiritsevät miehen velvoitteita." ENZO FERRARI
Kun miettii sen ajan ratoja, oli tietysti erittäin nopea Spa-
mutta Nürburgring oli yhtä kidutusta.
Kierroksessa oli 180 mutkaa. Mutkia oli joka lähtöön.
Keli saattoi muuttua täysin-
niin kuin millä tahansa radalla vuoristossa.
Se oli uskoakseni haastavin ratamme.
Kumpuileva, kapea, vaativa ja anteeksiantamaton.
Auto oli usein ilmassa.
Kun kuski on huippuiskussa-
hän tekee kaiken lihasmuistista-
mutta mutkan takana voi aina olla jotain odottamatonta.
Se oli ehkä suurin ongelma Nürburgringillä.
Ajattelin, että se olisi tavallinen Nürburgringin kisa.
Minä en oikeastaan pelännyt kovin paljon.
Luotin Peteriin kuin vuoreen.
30 SEKUNTIA
Phil Hill johti Formula 2-luokkaa-
kunnes hänen autonsa iskunvaimentimet ja rumpujarrut alkoivat pettää.
Formula 1-autoissaan-
Hawthornilla ja Collinsilla oli-
täsmälleen samoja ongelmia-
mutta he ajoivat kilpailun kärjessä-
ja taistelivat Tony Brooksin kanssa.
Tony ajoi todella sulavasti.
Sain heidät kiinni ja ohitin Miken.
Sitten hän ohitti minut. Ohittelimme toisiamme parin kierroksen ajan.
Pääsin taas kärkeen.
Kun niiden kahden ramman Ferrarin-
kierrosajat hidastuivat-
kuskien piti ajaa yhä hurjapäisemmin kompensoidakseen ongelmia.
Tulin suoralle ja ensimmäisenä katsoin-
missä Mike ja Peter olivat.
Kummastakaan ei näkynyt jälkeäkään.
Olin varikolla aikataulukoideni kanssa.
Peteriä ei näkynyt ja mietin, mitä on tapahtunut.
Keskityin taulukkooni.
Mike oli ajanut Collinsin perässä. Hän kertoi-
että hän näki auton ajautuvan nurmelle.
"Senkin hölmö. Se meni yli."
Mike oletti, että Collins käy penkalla-
ja palaa sitten takaisin tielle.
Häntä huoletti, että Collins saattaisi pyörähtää-
ja että voisi sattua törmäys-
mutta sitten Miken kauhuksi auto nousi ilmaan-
ja hän näki vilaukselta, kuinka hänen hyvä ystävänsä Peter Collins-
sinkoutui ulos autosta.
Herra Hawthorn. Tehän ajoitte Peter Collinsin takana-
kun onnettomuus tapahtui. Miten se tapahtui?
Radassa oli pieni notko. Ajoimme siihen.
Sitten tuli tiukka mutka oikeaan.
Hän ajoi sen hieman leveäksi. Hän ei kääntynyt riittävän ajoissa.
Auto osui pientareeseen ja lähti pyörimään.
Kuinka kovaa hän ajoi? - En tiedä.
Kuinka kovaa te... - En tiedä.
Minulle kerrottiin vasta kisan jälkeen, että Peter oli joutunut onnettomuuteen-
ja että hänet oli lennätetty Bonniin sairaalaan.
Kysyin, voinko minäkin mennä, mutta en saanut.
Isälläni, joka oli YK:ssa-
oli aina joku seuraamassa Peterin kilpailuja.
Se YK:n mies soitti isälleni ja kertoi onnettomuudesta.
Isäni veteli hieman naruista ja soitti sairaalaan.
Kun minä pääsin sairaalaan-
ensimmäisenä minulle sanottiin:
"Sinulle on puhelu vastaanotossa."
Langan päässä oli isäni, joka soitti New Yorkista.
Hän kertoi, että Peter oli kuollut.
Minusta oli kaunista, että hän oli sanonut: "Minä kerron hänelle."
Sanoin: "Haluan nähdä hänet."
Minut vietiin alakertaan.
Peter oli kellarissa, jossa oli viileämpää.
Menin sinne. Näin toisen jalan.
Peitteen alta näkyi toinen jalka.
Tiesin heti, että hän on kuollut. Se oli siinä.
Olimme olleet yhdessä vain 1,5 vuotta, mutta se oli ihanaa aikaa.
COLLINS KUOLI ONNETTOMUUDESSA SAKSAN KILPAILUSSA
Michael oli hyvin allapäin. Näin ensimmäistä kertaa Miken itkevän.
Hän oli suunniltaan surusta, sillä hän oli menettänyt hyvän ystävänsä.
Sanoisitteko pari sanaa hänen ystävänään-
hänestä ihmisenä ja kuljettajana?
Kuljettajana hän oli yksi parhaista.
Ystävänä... Hän oli ystäväni.
Tiedättekö, mitä pelko on? - Olen aina elänyt pelossa.
Mitkä pelot ovat yleisimpiä? - Kaikki niistä.
"Herrasmieskilpa-ajajien aikakausi on päättynyt." ENZO FERRARI
On yhä hyvin vaikeaa yrittää ymmärtää, millaista se on silloin ollut.
Se, miten Ferrari selvisi siitä ajasta-
on tribuutti Enzon intohimolle moottoriurheilua kohtaan-
ja kyvylle kääntää sivua ja jatkaa eteenpäin.
Hän oli joutunut kokemaan paljon.
Hän oli kuin sodassa.
Hän menetti kuskejaan.
Hän teki parhaansa käyttäytyäkseen sopivasti.
Vaikea sanoa, miten raskaasti hän todella otti tapahtumat.
Kun miettii Peter Collinsia ja hänen rehtiä urheiluhenkeään-
ja sitä, mitä hän teki Monzassa vuonna-56-
hän teki jatkuvasti upeita, nöyriä eleitä.
Luigi Musson ja Eugenio Castellottin-
kannatus oli jakautunutta, mutta he toivat Formula 1:een-
italialaista loistoa.
Se oli hyvin vaikeaa molemmille kuskeille-
ja he molemmat kuolivat sen paineena alla.
Sitten oli Alfonso de Portago, joka oli kilpa-autoilun James Dean.
1950-luvun kuskien viehätys johtui siitä, että he olivat niin erilaisia-
mutta silti heitä yhdisti halu ottaa valtavia riskejä.
Jokaisen kuoleman jälkeen-
Enzo Ferrarin ja koko tallin paineet kasvoivat.
Tallin manageri Romolo Tavonin mukaan herra Ferrari oli järkyttynyt.
Ferrarin sanoi aluksi: "Meidän pitää lopettaa."
"Tämä on liikaa."
Hawthorn kuitenkin sanoi hänelle: "Haluan ajaa kauden päätökseen."
"Ajan toista autoa, jos pitää, mutta haluan ajaa Ferraria."
Hän taisi kadottaa rakkauden kilpailuun-
mutta hän halusi tehdä sen Peterin vuoksi.
Sen jälkeen jokaisen kilpailun jälkeen-
Mike sanoi: "Taas yksi pahuksen kisa, jota ei tarvitse enää ajaa."
Joka tapauksessa-
hänellä oli mahdollisuus voittaa maailmanmestaruus.
Hän uskoi, että Peter olisi voittanut mestaruuden.
Se harmitti häntä.
Italian GP:n ja Marokon GP:n välissä-
oli kuusi hyvin kireää viikkoa.
Kaikki roikkuivat Miken kimpussa.
Aina kun hän meni pubiin, joku sanoi: "Ei enää kauan, Mike."
Niinpä hän pysyi kotona.
Brittilehdistö oli innoissaan siitä-
että pian brittikuski voittaisi Formula 1:n maailmanmestaruuden-
ensimmäistä kertaa.
The Daily Mirror luonnehti kisaa "välienselvittelyksi auringossa".
Michael oli hyvin hermostunut. Hän ei ollut oma itsensä.
Tavallisesti hän oli hyvin huoleton.
Joskus hänen piti vain hidastaa ja ottaa rauhallisesti.
Tiesin aina, kun hänestä tuntui siltä-
että hänen piti huolehtia itsestään.
Ennen kisaa hämmästyin, kun Mike tuli huoneeseeni-
ja oli luonani koko illan, mikä ei ollut hänelle tyypillistä.
Hän kai vain halusi olla jonkun kanssa.
Häntä taisi jännittää.
Jotta Moss voittaisi maailmanmestaruuden-
hänen piti voittaa Hawthorn ja ajaa nopein kierrosaika-
josta sai yhden pisteen, ja Miken piti olla huonompi kuin kolmas.
Marokon kisan lopussa-
Phil Hill luovutti toisen sijansa Hawthornille.
Moss teki kaikkensa. Hän voitti ja ajoi nopeimman kierroksen.
Siitä huolimatta Mike Hawthorn oli lopulta maailmanmestari.
Herra Ferrarin reaktio maailmanmestaruuteen-
monella tapaa katastrofaalisen vuoden jälkeen-
oli valtava helpotus.
Moss jäi yhden pisteen päähän Hawthornista.
Ferrari tiesi, että voitto oli täpärä, mutta voitto on aina voitto.
Loppuvaiheessa Stuart Lewis-Evans oli neljäntenä-
mutta moottori leikkasi, ja auto syttyi tuleen.
Kun nuori englantilainen pääsi ulos-
hän oli jo pahasti palanut.
Se vaikutti Mikeen. Hän vihasi loukkaantumisia.
Hän tiesi, että Stuartin kävi pahasti.
Hän sanoi kisan jälkeen Enzolle, ettei aikoisi enää kilpailla.
Enzo oli raivoissaan.
Onko Stuart Lewis-Evansista mitään uutta?
Hän on melko pahoin palanut.
Hänet tuotiin lentokoneeseen paareilla hetki sitten.
Hän juttelee ja juo teetä-
mutta hänellä on selvästi kovat kivut.
Lento kotiin oli siis katkeransuloinen.
Hawthorn oli voittanut mestaruuden-
mutta Lewis-Evansilla oli hirveät kivut palovammoista.
Hän kuoli pian Lontoossa.
Kuvissa mestaruuden voiton jälkeen-
Mike ei näytä iloiselta. Miksi näyttäisikään?
Sen vuoden Mike olisi monessakin mielessä halunnut unohtaa-
ja silti hän oli maailmanmestari.
Hän oli oiva maailmanmestari, sillä hän näytti hyvältä ja oli hyvä suustaan.
Mestarin mantteli sopi hänelle oikein hyvin.
Ajoin kilpaa kahdeksan vuotta.
Kahdeksassa vuodessa nousin huipulle. Olen päättänyt lopettaa.
Kiitos paljon kaikille, että tulitte-
ja kuuntelitte kärsivällisesti.
Toivon, että jonain päivänä joku teistä tulee käymään-
ja voimme tyhjentää tuon. Kiitos paljon.
"On pysyttävä jatkuvasti työn touhussa."
"Muuten alkaa ajatella kuolemaa." ENZO FERRARI
22. tammikuuta vuonna 1959-
Mikellä oli lounastapaaminen Lontoossa.
Hän ei olisi halunnut mennä Lontooseen. Hän ei voinut hyvin.
Tiesin hänen kivuistaan-
ja olin nähnyt hänen kiemurtelevan lattialla tuskissaan.
Kun palasin Englantiin, ensimmäisenä halusin nähdä Miken.
Sovimme, että tapaamme sen lounaan jälkeen-
ja hän tulisi hotellilleni.
Kun hän ajoi Hog's Backin tietä-
hän saavutti Mercedes-Benz 300SL Gullwingin.
Hän tunnisti, että sitä ajoi Rob Walker.
Näin Jaguarin takanani ja näin, että sitä ajoi Mike Hawthorn.
Kiihdytimme molemmat niin paljon kuin pystyimme toistemme rinnalla.
Rob mietti: "Tämä alkaa olla hieman liikaa minulle."
"En ole mikään oikea kilpa-ajaja."
Odotin kovasti hänen näkemistään.
Halusin, että Mike kertoisi minulle-
millaista on olla vakavassa onnettomuudessa.
Vilahtaako koko elämä silmien edessä vai mitä tapahtuu?
Kun tulin hotellille, vastaanottovirkailija tunnisti minut.
Peter oli aina yöpynyt siinä hotellissa. Virkailija oli tietoinen asioista.
Hän ei katsonut minua.
Menin hissiin ja nousin oikeaan kerrokseen.
Menin huoneeseeni. Oveen koputettiin. Siellä oli hotellin johtaja.
Hän kertoi, että Mike oli kuollut.
Se oli aivan järkyttävää.
Se oli ihan hirveää.
Rob onnistui saamaan takaoven auki. Hän kumartui.
Hän sanoi, että kun hän katsoi Mikeä-
tämän katse lasittui ja kuului vaimea henkäys-
ja se oli siinä.
MIKE HAWTHORN ON KUOLLUT
Olin Yorkshiressa, kun kuulin uutiset.
En uskonut kuulemaani.
Se...
Kun sitten uskoin...
Minulla on paljon ystäviä siellä päin, ja he...
Taisin lähteä pitkälle kävelylle nummille.
Kuulin siitä televisiosta kotona.
Se oli todella surullista-
ja todella tarpeetonta-
mutta niin on helppo sanoa jälkikäteen.
Luulen, että hän menetti tajuntansa, sillä hän tunsi sen tien läpikotaisin.
Hän tunsi auton. Hän ajoi sillä kilpaakin.
Tie oli ehkä liukas, mutta Mike on ollut monta kertaa sivuluisussa.
Hän ehkä pyörtyi-
eikä tiennyt onnettomuudesta yhtään mitään.
Niin luulen ja niin myös toivon.
Mikellä oli traaginen elämä.
Maailmanmestaruudestaan hän sai nauttia vain kolme kuukautta.
Sitten kaikki loppui.
MIKE KUOLI
Miken tunteneet sanoivat, ettei hän olisi elänyt 35-vuotiaaksi.
En tiedä, onko se totta vai ei.
Ennuste ei kuitenkaan ollut kovin hyvä.
Hän vietti viimeisen joulunsa sängyssä. Hän ei voinut hyvin.
En tiennyt tilan vakavuutta. Lääkäri kertoi myöhemmin-
että hänellä oli vain joitain vuosia elinaikaa.
Tapa, jolla Mike lähti, oli varmasti hänelle paras mahdollinen.
Olette ollut melko suorasanainen lopettaneita kohtaan.
Sanoitte: "Aika näyttää kaikkien ihmisten arvon."
Ei ole ihmisen tehtävä tuomita-
mihin meidän pitäisi uskoa.
Vain aika voi sen tehdä. Aika on säälimätön.
Kun kilpa-ajaja istuu kilpa-autoon-
hän vie auton äärirajoille ja tarvittaessa siitä yli.
Ferrari ei ainakaan yrittänyt estää sellaista.
Hän halusikin kuskien ajattelevan niin.
Sanoisin ennen kaikkea-
että en tehnyt mitään sellaista, mistä en saanut mielihyvää.
Tein vain sellaista, millä oli minulle merkitystä, itsekkäällä tavalla.
Voin lohduttautua vain sillä-
että se, mitä tein, ei ollut haitallista kellekään.
Castellotti ja Musso ja Portago-
ja Collins ja Hawthorn olivat mahtava porukka.
He olivat mahtavia tyyppejä ja mahtavia lahjakkuuksia.
Kuskien menettäminen yksi toisensa jälkeen-
oli hirveää. Sellaista ei voi tapahtua nykyään.
Se oli varmasti ainutlaatuista urheilun historiassa.
He olivat oikeastaan kuin taistelulentäjiä tai gladiaattoreita.
He olivat...
He olivat tähtiä.
He olisivat nousseet juoksuhaudasta tai maihinnousualuksesta ensimmäisinä.
He olivat...
He olivat sotureita.
"Voita tai kuole. Olet kuolematon." ENZO FERRARI
Vuosien 1950 ja 1960 välillä moottoriurheilun maailmassa-
39 kuljettajaa menetti henkensä
Enzo Ferrari eli ja työskenteli Modenassa, Italiassa-
90-vuotiaaksi kuolemaansa asti
Ferrarilla on hallussaan ennätys menestyksekkäimpänä tallina-
urheilun historiassa
Suomennos: Eino Ajo BTI Studios